1864 PÄIVÄKIRJA 1865
Kansalaissodan lopulla Uuden Meksikon territoriossa -
eräs intiaani, Sierra Charriba ja hänen 47 apassisoturiaan -
hyökkäilivät, ryöstivät ja rosvosivat lähes kolme kertaa Texasin kokoisella alalla.
31. lokakuuta 1864 -
kokonainen komppania Yhdysvaltojen 5. ratsuväestä -
joka oli lähetetty Fort Benlinistä tuhoamaan hänet-
joutui väijytetyksi ja tuhottiin Rostesin tilalla.
Olemme kiitollisuudenvelassa Timothy Ryanille, komppanian torvenpuhaltajalle -
ja ainoalle eloonjääneelle, hänen päiväkirjastaan -
joka on ainoa olemassa oleva asiakirja tragediasta ja sen jälkeisestä kampanjasta.
Päästä irti! Haluan äidin!
Ponisotilas, olen Sierra Charriba.
Kenet nyt lähetätte vastaani?
- Luutnantti! - Herra?
Ota ensimmäinen, toinen ja kolmas ryhmä ja suojaa harjun reunat.
- Kyllä, herra. - Jos käsken tulla, tulette.
Jos käsken hyökätä, hyökkäätte.
Jos käsken paeta, seuraatte minua ja pakenette.
- Muutoin pysykää paikoillanne. - Kyllä.
- Ensimmäinen ryhmä oikealle. - Hra Potts.
Toinen ryhmä vasemmalle.
Majuri.
Olen kaukana Gettysburgista. Onko ehdotuksia?
Tarkastetaan tilanne kaikessa rauhassa.
Vasemmalle. Oikealle.
1. marraskuuta.
Tänä aamuna palasin avustusjoukkojen kanssa verilöylypaikalle.
Majuri ei ollut toiveikas siitä -
että ketään siviileistä tai sotilaista löydettäisiin elossa.
Mutta Samuel Potts, majurin tiedustelija -
tunsi apassit ja sanoi, etteivät he koskaan tapa poikalapsia.
He ottavat pojat vangeiksi ja kouluttavat heistä sotureita.
Hänen mielestään Rostesin kolme poikaa saattaisivat olla hengissä.
Mutta hän ei ollut toiveikas heidän siskonsa Bethin suhteen.
Hän oli oikeassa.
Katsoin tyttöä ja ajattelin vihan vallassa Riagoa -
apassitiedustelijaamme, joka johdatti meidät tänne.
Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty -
ja tulen aina pohtimaan, pääsikö hän pakoon verilöylyä vai oliko hän osa sitä.
Paikoillanne!
- Tuo huivi kuului luutnantti Branninille. - Ota se.
Toivottavasti hän oli kuollut, kun he tekivät tuon.
Jos hän olisi ollut, eivät he olisi vaivautuneet.
- Leikkaa hänet alas, kersantti. - Brannin oli sotilas, Amos.
Tämä kuului asiaan kuten tytöt ja eläke.
Mitkä ovat mahdollisuuteni saada lapset takaisin?
Yksi tuhannesta, sanoisin -
jos saat vähintään divisioonan ja vuoden aikaa.
Ei kovin kummoiset mahdollisuudet, vai mitä?
Viidessä päivässä kerään miehet, hevoset ja taisteluvälineet.
Viidentenä päivänä saat tulla Fort Benliniin kertomaan, missä Charriba on.
Saan lapset ja saan hänet.
- Sam. - Niin?
Älä tapata itseäsi. Se haittaisi minua.
Ryan!
Koska niin monta sotilasta oli poissa -
viisi etelävaltojen vankia karkasi Fort Benlinistä.
Saimme heidät kiinni paluumatkalla.
Iltaa, Ben.
Iltaa, Amos.
Olisit kokeillut ennen kun siirryin johtoon.
Minkä johtoon, hautajaisjärjestelyjenkö?
- Menkää, luutnantti. - Menkää!
Joukot! Kahteen jonoon!
Toin vaeltajapojat takaisin, kapteeni.
Kerrohan, miten he pääsivät karkuun.
He nuijivat kaksi vartijaa ja kiipesivät muurin yli.
Haluaisin huomauttaa, Amos, että paon aikaan -
131 miestä oli puolen päivän matkan päässä täältä -
joko kaivamassa hautoja tai mätänemässä auringossa hautaamista odottaen.
Haluan kaikki kävelemään pystyvät vangit tänne 10 minuutissa.
Mukaan lukien nuo kahlitut.
Torvenpuhaltaja, kutsu koolle.
Pääsemme juhlimaan, kapteeni.
Siltä näyttää.
Te varkaat, luopiot, sotilaskarkurit -
Etelän herrasmiehet. Haluan vapaaehtoisia.
Vapaaehtoisia taistelemaan apassi Sierra Charribaa vastaan.
Tarvitsen ratsumiehiä. Miehiä, jotka osaavat ratsastaa ja ampua.
Vastineeksi en lupaa mitään.
Satulan hiertymiä, säännöstelyä, ehkä luodin nahkaanne.
Ja vapaata ilmaa hengittää, mukavasti tupakkaa, neljännespalkan.
Hyvän tahtoni.
Hyvät armahdusmahdollisuudet, kun palaamme.
En tiedä, onko se teistä minkään arvoista.
Mutta sen tiedän, että jos joku ilmoittautuu ja yrittää sitten pakoa -
ammun hänet välittömästi.
Yksi teistä, jolla on kokemusta, pääsee -
väliaikaiseksi luutnantiksi.
Kapteeni Tyreen -
kuulostaako maasi palveleminen jälleen -
paremmalta vaihtoehdolta kuin kahleiden raahaaminen?
Ei se ole maani, majuri Dundee.
Kiroan sen lipun ja kiroan sinut-
ja hirttäytyisin ennemmin kuin palvelisin.
Korpraali Veitch kuoli juuri, herra.
Hirteen pääsetkin!
Sinä ja neljä ystävääsi.
Joudutte oikeuden eteen murhasta.
Vartija, jota puukotitte, kuoli juuri.
Teidät todetaan syyllisiksi edellä mainittuihin syytteisiin.
Oikeuden päätöksellä 6. marraskuuta -
kello 6.00 teidät hirtetään.
Viekää vangit pois, paitsi Benjamin Tyreen.
Katse oikeaan, marssi eteenpäin.
Käsittely on päättynyt.
Istu.
Viisi vuotta.
Syytät siis yhä minua etkä itseäsi?
Sanon vain, Ben, että et todellakaan ole kypsynyt.
Milloin oikein opit, että ongelmat ovat itsesi aiheuttamia?
Kuka sai minut pois komentajan paikalta?
Minulla oli yksi ääni viidestä.
Kaksi niistä oli puolestani.
Mutta ei sinun. Ei kapteenini.
Ei ystäväni.
Oikeuden omatunto ei ollut minun asiani.
Mikä sitten, Amos?
- Sekö, että tappamani sotilas oli jenkki? - Hän oli aseveljesi.
Se oli kaksintaistelu kunniasta.
Olet syntynyt Etelässä, tiedät, mitä se tarkoittaa.
Jos hän olisi tappanut minut, ja hänellä oli se mahdollisuus -
- olisitko tuominnut hänet? - Olisin.
Valehtelija.
Äänestit miellyttääksesi Washingtonin kenraaleja.
Äänestit Amos Charles Dundeen ylennyksen puolesta.
Olet maanpetturi, Ben. Syytätkö minua siitäkin?
Kersantti!
Kyllä, herra.
Olisi pitänyt tietää, ettei sinulle kannata puhua.
Kokeile uudestaan, majuri.
Majuri oli pyytänyt varkaita, luopioita ja sotilaskarkureita -
ja niitä hän sai. Neljän tunnin päästä hän oli hyväksynyt vasta kolme.
Ryan, mitä sinä täällä teet?
Ilmoittaudun vapaaehtoiseksi, herra. Olen ansainnut sen.
Tarvitsette torvenpuhaltajaa.
- Seiso tuolla. - Kyllä, herra.
Benjamin Priam, herra.
Mitä teet?
Mitä sanoit?
- Puhu kovempaa, en kuule. - Olen hevosvaras!
Oletko hyväkin?
Parhain kaikista, herra.
Allekirjoita tai tee puumerkkisi.
Tarvitsen hevosia ja muuleja, hra Priam.
Tässä on rahat-
ja tässä on kulkulupasi.
- Tarvitsetko saattajaa? - En, herra.
Hän palaa, herra.
Kyllä, herra. Palaan, herra.
- Korpraali. - Niin, herra.
- Hae luutnantti Andreen. - Palveluksessa, majuri.
- Luutnantti Fredericks. - Sairaalassa.
- Lewison. - Päivän upseeri.
- Kersantti Cable? - Vartioimassa.
- Hae luutnantti Graham. - Kyllä, herra.
- Viisi tuntia, viisi miestä. - Tarvitset rykmentin.
Charribaa ei saada muutamalla varuskuntasotilaalla.
Luulisi sinun jo tietävän sen.
Mitä yrität sanoa, Frank?
Anna tulla, kerro. Kakaise ulos!
En väitä, että verilöyly oli sinun syytäsi.
Sitä vaan, että sinun pitäisi ymmärtää, että siirtosi tälle paikalle -
oli pelkkä kurinpitotoimi, ei muuta.
Ja jos ryhdyt omaan sotaan niin kuin Gettysburgissa, olet mennyttä miestä.
En ole, jos löydän Charriban ja ne lapset.
Onko sinulle tullut mieleen -
että apassit siirtyvät varmasti Meksikoon talveksi?
Meksikolla on 30000 ranskalaissotilaan armeija.
Tiedän.
Frank, olen ammattisotilas, en vankilan johtaja.
Tämä pitää tehdä ja aion tehdä sen -
heti!
Jahtaatko apasseja vai ylennystä?
Olivatpa syyni mitkä hyvänsä -
sinun on paras rukoilla polvillasi, etten vie sinua mukaani.
Oletan, että viet koko varuskunnan.
Vien vain 10 erikoisjoukko-osastolaista. Vapaaehtoisia.
Joukkojeni iskuvoima koostuu vangeista.
Kehotan olla ottamatta etelävaltioiden sotilaita -
vaikka vapaaehtoisiakin.
Poissa ollessani sinä johdat varuskuntaa.
Suorita kaikki velvollisuudet, joihin komento velvoittaa.
Olen, kuten voit nähdä -
liittänyt käskyihisi allekirjoittamani lausunnon -
siitä, että otan täyden vastuun -
kaikista toimista.
Tässä. Riittääkö se?
Ei, herra.
Pidän velvollisuutenani ilmoittaa kenraali Carltonille -
että pidän toimintaa vastuuttomana ja vaarallisena.
- Tee mitä pahimmaksi katsot. - Voit joutua ammutuksi, Amos.
Teloittajieni pitää seisoa rivissä.
Siinä kaikki, kapteeni.
Korpraali Tinney!
Herra?
Missä hitossa on luutnantti Graham?
Jatkakaa.
- Majuri odottaa teitä, herra. - Kiitos, korpraali.
- Herra! - Luutnantti Graham.
- Ei kovin kummoisia, vai mitä? - Ei, herra, ei siltä näytä.
Sikari?
Kyllä, herra. Kiitos, herra.
- Kahvia? - Kyllä, herra. Kiitos, herra.
Miten päädyit ratsuväkeen, luutnantti?
- Herra? - Miksi he laittoivat sinut ratsuväkeen?
Kuulut taisteluväkiosastoon, vai mitä?
En, herra. Tykistöön.
- Tykistöön kö? - Kyllä, herra.
Kuten Napoleon sanoi: "Vain hurjapäiden pitäisi ampua tykillä."
- Napoleon? - Kyllä, herra!
Kelpaat, luutnantti. Sinun on kelvattava.
Tarvitsen kivääreitä ja ammuksia.
Tässä on lista kaikesta tarvitsemastamme: ammusten määrät, taisteluvälineiden tyypit.
Hanki ne minulle.
Heti paikalla.
Kyllä, herra!
Luutnantti.
- Herra? - Minne menet?
Kysyin: "Minne menet?"
Hankkimaan -
näitä aseita?
Miten ja mistä kuvittelet onnistuvasi hankkimaan ne?
Olen saanut tiedon, että taisteluväkiyksikön toimitusjuna -
Denveristä on matkalla Kalifornian toiseen kolonnaan -
joka pitää varuskuntaansa nyt Santa Fessä.
Junan pitäisi olla huomenaamulla Sand Riverin risteyksessä -
50 kilometrin päässä täältä.
Jos sinulla on mahdollisuus, voisit ottaa C-joukkueen.
Katso, voitko olla avuksi.
Kyllä, herra.
4. marraskuuta.
Luutnantti Grahamilla ei ollut virallista käskyä, mutta se ei estänyt häntä.
Kersantti Gomezin ja C-joukon tukemana hän oli vakuuttava.
Hän otti kaiken, mitä majuri tarvitsi.
Toimme 48 uutta Henry-kivääriä, 5000 ammussarjaa -
ja pienen haupitsin, jonka kanssa luutnantti saattoi leikkiä.
Näytät palanneen tykistöön, luutnantti.
Kyllä, herra.
Yli sata siviilivankia ilmoittautui vapaaehtoisiksi -
ja heistä majuri valitsi kuusi epäilemättä parasta.
Sillä aikaa kun odotimme hevosia, tarvitsemamme vankikapinalliset -
katsoivat hirsipuiden rakentamista.
Hirsipuiden, joihin majuri aikoi hirttää kersantti Chillumin, Hadleyn veljekset-
Jimmy Leen ja heidän kapteeninsa.
Kapteeni.
- Mahtaakohan hän huijata? - Totta kai huijaa.
Hän tarvitsee meitä enemmän kuin me häntä.
Kapteeni, eivät he mitään tanssiparkettia rakenna.
Haluamme vain sanoa, että mitä päätättekin -
olemme mukana.
Ilman Etelän vapaaehtoisia majurin piti ottaa mukaan lehmipaimenia -
kulkureita ja juoppoja.
Halusitte muuleja pakkaavia, viskiä kittaavia vapaaehtoisia inkkareita hoitamaan.
Tässä on teille yksi.
Mitä teen kanssasi?
Hän on kamala juoppo, mutta paras pakkaaja koko territoriossa.
- Mikä on nimesi? - Wiley.
Wiley, laita puumerkkisi.
- Viskiä? - Niin paljon kuin jaksatjuoda.
Kun olet ansainnut sen.
Heitä hänet putkaan ja pidä siellä selviämässä.
- Tule, Wiley. - En ole koskaan nähnyt vastaavaa.
- Montako kasassa, Ryan? - 12, herra.
- Nimi? - Dahlstrom.
Oikealla asialla olevien tulisi matkustaa Jumalan sanan kera.
Jumalalla ei ole mitään tekemistä asian kanssa.
Aion rangaista syntisiä, en pelastaa pakanoita.
17 vuotta sitten vihin avioliittoon John ja Mary Rostesin.
Tuhoan sen, joka tuhosi laumani.
Pastori.
5. marraskuuta.
Etelän vangit ovat vihaisia ja rauhattomia, odottaen huomista -
jolloin kapinallisten kapteeni ja hänen neljä toveriaan on määrä hirttää.
Pelkäämme seurauksia.
Tiedämme, että majuri tarvitsee kapteenia ja tämän miehiä -
mutta majuri on itsepäinen.
Luulen, että he joutuvat hirteen, jos eivät tarjoudu palvelukseen.
Haluaisin ilmoittautua. Minä ja kuusi värillistä.
En ole pyytänyt vapaaehtoisia erikoisjoukoista.
- Me hoidamme pyytämisen, herra. - Miksi?
Taistellaksemme, herra.
Olemme olleet vartijoina ja siivonneet talleja melkein kaksi vuotta.
Pyytäkää huomenaamulla päivän upseeria käymään luonani.
Sinä ja kuusi värillistäsi.
Kiitos, herra.
Terveisiä kapinallisten kapteenilta Ben Tyreenilta.
Hän on valmis puhumaan kanssasi.
Ihanko totta?
Kyllä, herra.
Ja hän ilmoittaa, että hän tarjoutuu palvelukseen miestensä kanssa -
jos vangit saavat tupla-annokset ja kenraali Carlton lupaa kirjallisesti -
että Etelän sotilaat, jotka palvelevat kanssasi -
armahdetaan automaattisesti.
Herra, jos rohkenen ehdottaa...
Vartija!
- Avaa se. - Kyllä, herra.
Majuri, olen saanut tietää...
Tapat yhden miehistäni ja silti sinulla on otsaa sanella ehtosi?
Olet pirun petturi, Ben.
Olit kapinallinen ennen kuin olit nähnytkään Etelää.
Ja nyt olet murhaaja.
Huomenaamulla hirtän sinut ja pääsen eroon sinusta.
Vanginvartija.
Kersantti!
Montako miestä tarvitset?
20 hyvää.
Vain kunnes apassit on otettu kiinni tai tuhottu.
Sovittu.
Sitten saat sanani. Palvelemme.
Mutta sen jälkeen menemme kotiin.
Jos se on liikaa vaadittu -
hirtä meidät ja pääset siitäkin.
Saatan hirttää sinut samaan puuhun inkkarin kanssa.
Turha toivo.
Tämä mies palvelee luutnanttina minun ja luutnantti Grahamin alaisuudessa.
Palveletko sinä?
Kunnes apassit on otettu kiinni tai tuhottu.
Huomio!
Luutnantti Graham, irti siitä hemmetin kellosta!
Priam, nuo ovat isoturpaisia, notkoselkäisiä, pattipolvisia -
länkisäärisiä, huojuvia koneja. Ja sanot itseäsi hevosvarkaaksi?
Samuel Potts!
Nuo inkkarit, jotka toit mukanasi, näyttävät aika ujoilta.
- He eivät tunne oloaan tervetulleiksi, Amos. - Tule tänne. Tarjoan paukun.
Ryan!
Tänään hra Potts palasi. Mukanaan Riago.
Jos luutnantti Brannin eläisi, hän hirttäisi apassit -
ja minä auttaisin.
Niin, mutta missä Meksikossa?
Entä lapset?
He ovat laihoja, mutta voivat paremmin kuin kuvittelisi.
Tekevät omia nuoliaan.
Tuo on Riago, jonka toit mukanasi, eikö olekin?
Näyttävätkö he kaikki sinusta samoilta?
Vastaa kysymykseen, Sam.
Se on Riago.
Mistä löysit hänet?
En löytänyt. Hän löysi minut.
Hän sanoi piiloutuneensa verilöylyn jälkeen ja seuranneensa heitä -
arvellen, että tulisin perässä.
Uskon häntä, Amos.
Kuka se toinen on?
Hänellä on oma kana kynittävänä.
Charriba ei ottanut häntä mukaansa viimeiselle ryöstöretkelle.
Väitti, ettei voinut luottaa.
Nyt poika on päättänyt tappaa Charriban.
Luuletko, että uskon apassien kääntyvän omiaan vastaan?
Jahtaavan omiaan?
Miksei? Kaikki näyttävät tekevän niin.
Luutnantti Brannin ei luottanut Riagoon. Eihän, Ryan?
Ei, herra.
Pelkäänpä, että olen samoilla linjoilla.
Seuraa sitten luutnantti Branninia.
Saat mennä ilman minua.
Sam Potts.
Näyttää siltä, etteivät pohjoisen takit oikein sopineet.
Siltä näyttää.
Viimeinen päivä käytettiin sotilastovereihin tutustuessa.
Opeteltiin, miten eläimiä käsitellään varmasti ja nopeasti.
Ja tutustuttiin upseerien luonteeseen.
Komppania, paikoillenne!
Jalkaväki, kahteen riviin oikealle.
Ratsuväki, siirtykää 20 askelta lähemmäs eteeni.
Kahteen jonoon oikealle! Jonoon tähän.
Vie se muuli pois täältä!
Asettakaa tykit 20 askeleen päähän eteeni!
Parijonoihin oikealle!
Asettukaa riveihin!
Jos sanon vielä kerran, pääsette sotaoikeuteen!
Mikset nouse ratsaille, luutnantti Graham?
Et näytä pärjäävän kovin hyvin seisten.
Ratsaille!
7. marraskuuta olimme valmiit, kaikki Vapaaehtoiset.
Siviilit, rikolliset, Etelän miehet ja neekerit.
Hyvät herrat, olemme antaneet majurille kunniasanamme -
ja palvelemme häntä kunnes toisin sanon.
Mutta siihen asti -
hän on komentajanne, ja kohtelette häntä sen mukaan.
Otan jokaisen epäkunnioituksen eleen henkilökohtaisena loukkauksena.
Älä huoli, Ben-setä, kun aika koittaa -
näytämme tuolle pirun jenkille hänen paikkansa.
En ole setäsi, senkin punaniskainen maalaistollo.
Sanakin vielä ja pääset kahleisiin.
Huomio!
Lykkyä tykö, Frank. Terveisiä kenraalille.
Toivon sen kunnian lankeavan sinulle viikon sisällä.
Jos ei, onnea.
Marssikäskyjä on vain kolme:
Jos käsken tulla, tulette. Jos käsken hyökätä, hyökkäätte.
Jos käsken paeta, seuraatte minua ja pakenette henkenne edestä.
Lähdetään liikkeelle, luutnantti.
- Parit oikealle! - Parit oikealle!
- Käännös vasempaan! - Käännös vasempaan!
- Vihellä jotain, poika. - Kyllä, herra.
18. marraskuuta. Olemme Teksasissa ja lähestymme Meksikoa.
Eikä majuri halua joutua yllätetyksi -
Fort Davisin partion toimesta.
- Ei tulta tänään, kersantti. - Selvä, herra.
Ratsumies Hadley, et kuulu pyssyryhmääni.
Taas kylmää kahvia.
Rajalle on 80 kilometriä, Fort Davisiin 138.
Mahdammekohan selvitä?
Minne, Kersantti Chillum?
Takaisin sinne mistä tulimme, kapteeni.
Selviämme. Se on vain ajan kysymys.
Olimme lähdössä kohti Rio Grandea aamunkoitteessa, kun Riago palasi.
En vieläkään luota häneen.
- Parit oikealle! - Majuri.
Sanoi päässeensä tarpeeksi lähelle haistaakseen monta valkoista.
He taitavat odottaa meitä joella, Amos.
- Meidän on parasta olla varovaisia. - Otetaan selvää, mihin rahkeemme riittävät.
Poika!
Täyttä vauhtia, poika. Näytetään kapinallisille, että jenkkiarmeija on tulossa.
Komppania, seis!
Hra Potts. Kersantti Gomez. Ensimmäiset 12 miestä yli tiedustelijoina.
- Oikea komppania, liikkeelle! - Luutnantti Graham, menkää!
Parijonoissa.
Etelävaltojen ratsuväki, luutnantti.
Meillä ei ole paljon aikaa.
Sanasi on samanarvoinen kuin tarkoitusperäsi.
- Mikset sitten anna sen olla? - Annoit sanasi, saat itse rikkoa sen.
Ja olla kirottu.
- Mitä oikein haluat meistä? - Olen jo saanut haluamani.
Hänen sanansa.
- Kersantti Chillum. - Herra.
- Lähtekää liikkeelle. - Mihin suuntaan?
Meksikoon, senkin idiootti!
19. marraskuuta. Olemme Meksikossa -
ja tämänpäiväiset tapahtumat ovat tehneet selväksi -
että majurin tämänhetkinen sota ei ole Etelää vastaan vaan apasseja.
- Pisto! - Hyvä, Aesop.
Kiitos, herra.
Mutta kuten Napoleon sanoi, vain hurjapäiden pitäisi ampua tykeillä.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä, herra.
Jalalle vie.
Kiitos, Priam.
Poika, puhun sinulle!
Unohdat tapasi, neekeri.
Tule tänne ja vedä kenkäni pois.
Luutnantti Graham.
Tarkista vartiomiehet.
Kuulitko, poika?
Vedä ne nyt.
Annahan kun minä.
Päästä irti jalastani!
Pastori, saamasi saa hiekan pöllyämään.
Älä unohda kenkiäsi, poika.
- Sinä aloitit sen, lopeta se. - Ei, me lopetamme sen.
Piru vie, pastori, me tasaamme tilit.
- Leikkaan sinusta palan. - Etelän roskasakki, istukaa alas!
Minulleko puhuit, Kersantti?
Et ehkä tiedä, mutta olet aika lähellä joutua pulaan.
Sinä ja muut sinilakit.
Sotamies!
Hra Aesop, haluaisimme onnitella teitä ja miehiänne -
siitä miten onnistuitte joen ylittämisessä tänään.
Kiitos, herra.
Tuo ele oli välttämätön. Olen pahoillani, että se teki tiukkaa.
Hra Aesop on hyvä sotilas. Noin ei tapahdu toiste.
Siitähän se on kysymys, Ben.
Olisipa se niin yksinkertaista, Amos.
Voimme pitää huolta omistamme.
Jos voitte, odotitte liian myöhään.
Te kaikki, koko sodan ajan.
"Te kaikki?"
En aio kiittää sinua sanasi pitämisestä tänään joella.
Sinun oli pakko.
Mutta se ei ollut helppoa, ja kunnioitan sinua siitä.
En tarvitse kunnioitusta mieheltä, joka sai sukunsa taistelemaan veljiään vastaan.
Sotilaani taistelivat maansa edestä.
- Petit sen. - Minkä maan saatoin pettää?
Taistelen jäljellä olevan maani puolesta ja tapan miehiä epätoivoisessa sodassa.
Mutten miehiä, jotka olivat naapureitani ja ystäviäni.
Ystäviä.
Paras ystäväsi oli mies, joka sai sinut West Pointiin.
Hänet tapettiin Chickamaugassa viime talvena.
- Tiesitkö sen? - Tiesin.
Olet tekoritari, irlantilainen perunanviljelijä, jolla on sulkahattu -
ja joka taistelee valkopylväisen plantaasitalon puolesta -
jollaista sinulla ei ole ollut eikä tule olemaan.
Mitä näet peilistä, majuri Dundee?
Oletko koskaan miettinyt, miksi sinusta tehtiin vanginvartija eikä sotilasta?
22. joulukuuta 1864. Olemme viidettä viikkoa Meksikossa -
ja olemme kadottaneet kaikki jäljet apasseista.
Jopa tiedustelija Samuel Potts myöntää sen, ja olen iloinen.
Haluaisin kostaa verilöylyn, mutta muistan sen liian hyvin ja pelkään.
Kuinka tuulen voi vangita tai tuhota vihollisen, jota ei näe?
On jouluaatto tänä Herran vuonna 1864 -
ja leirissä on tänään syvä rauhan ja rauhallisuuden henki.
Hra Potts ja Riago, apassi -
ovat aloittaneet veljellisen painiottelun.
Panoksena on hra Pottsin kultakello -
ja apassin hopeaperäinen haulikko.
Kyse on ystävyysottelusta.
Nouse ylös, inkkari.
Hän on tuolla, hoida hänet!
- Siitä sai. - Nouse!
Hän taitaa voittaa sinut, Samuel. Tiedätkö miksi?
Koska tykistö lyö vetoa puolestasi.
Tiesitkö, että luutnantti Graham löi 5 dollaria puolestasi?
Tykistö ja sen lisäksi luutnantti.
Oletko koskaan kuullut tykkimiehen voittavan vetoa tai tyttöä -
tai sotaa, jos paikalla on ratsuväki?
- Kuka löi minua vastaan? - Minä.
- Vain yksi, majuri. Hän haluaa puhua. - Tuo hänet tänne.
Hän sanoo olevansa hyvä apassi, että hän on rauhallinen -
eikä häntä pidä ampua.
- Onko hän chiricahua? - Totta vie.
Miksi noin vanha mies rosvoaisi Charriban kanssa?
Hän sanoo, miksei? Maa on heidän.
Nyt hän haluaisi vähän pehmeää ruokaa, koska hänen hampaitaan ei ole enää.
Miksi hän lopetti?
Charriba heitti hänet ulos.
Oli kuulemma liian vanha taistelemaan.
Kysy, miksi minun pitäisi uskoa häntä.
No?
Hän sanoo, että Charriban leiri on joen toisella puolella.
Hän johdattaa meidät sinne. He nukkuvat.
Luuleeko hän minun uskovan?
Antaisimmeko hänen johdattaa meidät väijytykseen?
Hän sanoo, että hän on rehellinen -
ja että hänellä on todisteita.
Millaisia todisteita?
Lapset
Hän toi lapset.
Aika hyvin.
Laula vaan.
Keitto on valmista.
Tässä on sinulle, pätkä.
Tule tänne, voit syödä täällä.
- Voinko saada lisää? - Tule tänne.
- Emmekö me saa? - Varo, älä läikytä.
Ei näytä siltä, että apassit olisivat syöttäneet heitä hyvin.
- Oletko koskaan nähnyt lihavaa apassia? - En vielä.
Tämä on hyvää.
Lähdetkö takaisin, nyt kun sait mitä halusit?
Kaikki viittaa siihen, että ukko puhuu totta.
Potts on melkein varma hänestä.
Minä olen enemmän kuin varma.
Onko mielessäsi käynyt, että Charriba antoi meille haluamamme -
koska hän aikoo ottaa sen takaisin?
Kyllä on.
Haluan kaksi parasta miestäsi viemään lapset kotiin Kersantti Gomezin kanssa.
Meillä on silti ylivoima, Amos.
Näin on. Nyt tee niin kuin käskin.
Kyllä, herra.
Mutta vain kunnes apassit on otettu kiinni tai tuhottu.
Kersantti Gomez suuntasi kohti turvaa kolmen Rostesin pojan kanssa -
ja me seurasimme vanhaa apassia kohti Sierra Charribaa.
Luutnantti, vie ensimmäiset 12 miestä yli tiedustelemaan.
Ensimmäiset 12, seuratkaa minua.
- Kersantti Chillum, vie heidät yli. - Kyllä, herra.
Vie heidät takaisin joen toiselle puolelle!
Takaisin joelle!
- Yrittäkää ryhmittäytyä vastarannalle! - Hadley, vie heidät pois!
Liikettä, luutnantti Graham, täällä ei ole enää ketään ammuttavaa.
Hyvää joulua.
Hän teki nukkea tyttärelleen. Riago!
Mistä he tiesivät?
He ovat apasseja.
Mikä hitto hän sitten on?
Kesy apassi.
Leirikoira.
Kristitty intiaani.
Charriba on apassi.
Sam, ota tämä leirikoira ja etsikää Charriba.
Siitähän sinä meille maksat.
- Wiley, osuiko sinuun? - Ei, herra.
Yksi muuleista potkaisi.
14 miestä kuoli. 13 loukkaantui.
Neljä vaikeasti.
70 % kaikista varastoista mennyt, 20 % ammuksista -
ja 60 % karjasta joko kuollut tai varastettu.
- Pirun Etelähelvetti! - Mitä?
- Anteeksi. - Ei se mitään, tohtori.
Hän elää ikuisesti ja saa sata lasta.
Mutta jos aika ja taistelut osoittavat, että sinulla -
on tapana tulla ammutuksi sinne alueelle, pitäisin rautalevyä housuissani.
Sano, että ottaa rennosti, tai ammun sinua silmien väliin.
Etkö partioinut tällä alueella Grantin kanssa vuonna -47?
Kyllä. Tequila oli loistavaa.
Kuinka kaukana olemme lähimmästä ruoasta ja suojasta?
Noin viikon marssin. Ehkä vähemmän.
Siellä on kaunis kylä, joka on aika ystävällinen.
Jos olet tosissasi varastojen täydentämisen kanssa -
näillä main on hyvin varusteltu varuskunta, jota voin suositella.
Mutta meidän pitäisi ehkä riidellä ranskalaisten miekkamiesten kanssa.
Sen ajattelin välttää.
Majuri, emme voi seurata apasseja.
En anna sen inkkarin selvitä tästä.
- Poika! - Herra!
Laita sana kiertämään, että lähdemme aamulla.
Ja tuo minulle pullo sitä lääkebrandyä.
Sitä ei enää ole, paitsi joen pohjassa.
Yritä kestää paikoillasi.
Valmistautukaa lähtöön aamulla.
Jätimme paljon joen pohjaan.
Rukoilemme Jumalaa siunaamaan näitä taistelussa kuolleita.
Aamen.
Meidät lyötiin, majuri.
Vainajien hautaaminen ei muuta sitä.
9. tammikuuta 1865.
Kersantti Gomez ja sotamiehet palasivat tänään.
Rostesin pojat ovat turvassa.
Se sai olomme paremmaksi, mutta vain hetkeksi.
Hän ei enää pakene.
Hän odottaa.
Lähdetään. Ratsaille!
10. tammikuuta.
Kaksi lisää kuoli viime yönä.
Pelkään, että kaikki haavoittuneet kuolevat, jos emme lepää.
Mahtaakohan meistä kukaan palata.
Kapinallisten sota ja Fort Benlin tuntuvat kaukaisilta.
Kylä on vallattu.
Päämajassa on 10-15 miestä.
Ammattilaisia, luulen. En tiedä.
Heidän varuskuntansa on kuuden tunnin päässä -
ja legioonalaisia on noin 300 tai vähemmän.
Hyökkäämme kylään auringon noustessa.
Alas! Valmistautukaa taistelemaan jalkaisin!
- Hevoset pystyyn. - Ottakaa nuo hevoset.
- Pistoolinkantama. - Sytytysaika nolla.
Poista panos.
Lukittu, ladattu ja viritetty, valmis tulittamaan.
- Valmiina. - Valmiina, herra.
Poika, puhalla.
Näytätkö lipun, herra?
Emme näytä.
Selvä, Sam, ole lyhyt ja ytimekäs.
Hei, tule tänne.
Tervehdys majuri Amos Dundeelta, Yhdysvaltain ratsuväen sissiltä.
Teillä on 5 minuuttia aikaa luovuttaa aseet ja varastot-
- tai hän hyökkää. - Ei hän uskaltaisi.
Tämä on vihamielisyyttä ystävällistä valtaa vastaan -
- kansainvälisen oikeuden törkeä loukkaus. - Poika -
majuri ei ole lakimies.
Aikaa on neljä minuuttia.
Kersantti, haluan puhua pormestarin kanssa.
- Loppua ei näytä tulevan. - Anteeksi mitä?
Tänne ovat hyökänneet apassit, paikalliset rosvot -
teksasilaiset ryövärit, ja sitten ranskalaiset vapauttivat meidät-
ja nyt Yhdysvaltain ratsuväki.
Valitettavasti tulitte liian myöhään. Meillä ei ole mitään annettavaa.
Ei ruokaa, ei aseita, ei naisia.
Niitähän te haluatte, vai mitä?
Siksi tulitte näyttämättä lippuanne.
Puhutko näiden ihmisten puolesta? Et ole meksikolainen?
Mieheni oli kylän lääkäri.
Mutta myös kapinallisten.
Hän kuoli tuolla, missä hekin.
Olen maksanut paikkani täällä.
Olen pahoillani, rouva, mutta olemme tulleet pitkän matkan.
Tarvitsen hevosia ja ruokaa. Miehilläni on nälkä.
Ei sen enempää kuin tällä kylällä.
He ovat valmiit jakamaan kaiken, mitä heillä on -
etenkin nälkänsä.
Haluaisitteko nähdä neuvolassamme lapsia -
joiden sairaus on nälkiintyminen?
- Luutnantti Graham, tulta! - Herra!
Kersantti Gomez, teurasta kaksi muulia, jaa liha -
ja kaikki varastot, jotka löydät tuosta päämajasta kyläläisille -
- ja tälle rouvalle. - Teresa. Teresa Maria Santiago.
- Rouva. Ryan! - Kyllä, herra.
Luutnantti!
Kauneutesi saa kylän kaiken rikkauden yläpuolelle.
Luutnantti Tyreen!
Luoja siunatkoon kuningatarta.
Menimme kylään ottaaksemme ruokaa ja hevosia -
mutta sen sijaan annoimme pois omamme, ja kaikki olivat kiitollisia.
ELÄKÖÖN DUNDEE
Haavojamme hoiti saksalainen nainen -
joka puhui englantia ja oli kaunis, vaikkakin vanha.
- Pitele sitä siinä. - Kiitos, rouva.
Myös erittäin ihana meksikolainen tyttö, joka oli hellä ja nuori.
Älä huoli, se ei ole lähelläkään sydäntäsi.
Voittoihin kuuluu saaliit.
Näytät aika herrasmieheltä.
Sodan jälkeen -
County Clairin Tyreeneistä tulee Virginian maanomistajien kermaa.
Se ei ole vielä ohi.
Haluan tämän komppanian känniin kuin käet keskiyöhön mennessä.
Silloin vankimme karkaavat hakemaan apua.
Mutta me emme huomaa sitä ennen auringonnousua.
Huomenillalla seurattuaan meitä koko päivän -
ranskalainen ratsuväki leiriytyy ja suunnittelee hyökkäystä joukkoomme.
Mutta sitä ennen me ryöstämme heidät putipuhtaiksi ja jatkamme matkaa.
Olet joko -
pesunkestävä sotilaallinen nero -
tai Pohjois-Meksikon suurin hölmö.
Ei epäilystäkään.
Sinulla ei ole vapauttajan temperamenttia.
Eikö?
Saanko ehdottaa, herrat, että liitytte mukaan juhlintaan.
Yksin istuminen ei tee hyvää sielulle.
Kapteeni Tyreen. Joko hänellä kasvaa parta?
- Onko sillä väliä? - Ei minulle.
Hän ei ole täällä.
Huono juttu.
Siinä naisessa oli sitä jotakin.
Toden totta.
Toi mieleen -
satiinin.
- Pehmeän, valkoisen satiinin. - Majuri.
Anteeksi, majuri.
Valssia.
Mielelläni, herra.
- Luutnantti Graham. - Herra!
- Mikset ole vartiomiesten kanssa? - Sain vapautuksen, herra.
Mene.
Herra, mielestäni tarvitsemme lisää vartijoita päämajalle -
tai ranskalaiset vangit karkaavat.
Kiitos mielipiteestäsi.
Nyt oletan, että menet.
En, herra. Näetkös, minä otan tanssiparisi.
- Mitä? - Otan tanssiparisi, herra.
Luutnantti Graham, oletko juonut?
- Señorita. - Kiitos, luutnantti.
Ehkäpä meksikolaista tanssia?
Halusin hyvästellä ja sanoa kiitos.
Oli hyvä juhlia elossa olemista.
- Aiotko jäädä tänne? - En tiedä.
Tapasin mieheni, kun hän opiskeli lääketiedettä Wienissä.
Perheeni paheksui paljon.
Niin paljon, ettei minulla enää ole siteitä sinne.
Ja täällä minua tarvitaan.
Täällä ei ole ketään muita kuin Linda yli 160 kilometriin.
Hyvästeletkö luutnantti Tyreenin puolestani?
Mielelläni.
Pidin siitä, miten hän haki minua tanssimaan.
Niin kuin olisimme olleet parketilla Wienissä.
- Se oli ihana pieni kohtaus. - Luutnantilla on tyylitajua.
Hän on varmaan mielikuvituksekas mies.
Hän on turmeltunut. Mutta pelastan hänet.
Kiitos ystävällisyydestäsi.
Tunnen vain ystävällisyyttä.
Ensi kerralla olen mielikuvituksekkaampi.
Hadley! Wiley! Tuokaa muulit tänne.
Ratsaille. Asettukaa riviin. Tulkaa tänne.
Ryan puuttuu, herra. Graham meni etsimään häntä.
- Kuka meni etsimään Grahamia? - Gomez.
Kersantti Gomez, ole helläkätinen torvenpuhaltajan kanssa.
Hän on sairas.
Ei kiirettä, sotamies Ryan, ei kiirettä.
Mukavaa, että päätit liittyä seuraamme.
Jos olisit varoittanut, olisimme lähettäneet kersantti Gomezin -
tarjoilemaan aamiaista vuoteeseen.
Ryan, satulaan!
Kaikki laskettu ja...
Kaikki paikalla ja laskettu, herra.
Näen sen, luutnantti Graham. Näen sen selvästi.
Mahtaisitko pystyä johdattamaan heidät ulos?
Parit vasempaan, käännös oikeaan.
Viime yönä majuri antoi ranskalaisten vankien paeta.
Hän toivoi heidän menevän varuskuntaansa hakemaan täydennystä.
He menivät.
Iltapäivällä majuri lähetti Grahamin ja muutaman sotamiehen houkuttelemaan.
Me muut jäimme odottamaan.
Jefferson, se huivi on tykkiä, ei sinua varten.
- Kyllä, herra. - Wiley, kiinnitä nuo eläimet.
Kersantti Chillum, onko vartiossa miehiä?
On. Ei heistä kyllä mitään hyötyä ole.
Jos ranskalaisilla on kenttätykki -
he voisivat tuoda sen ja ampua yhden kierroksen ja sitten lopettaa meidät-
kolmemetrisillä miekoillaan.
Ei, he leiriytyvät.
Anteeksi, luutnantti, mutta kuka niin sanoo?
Minä.
Eivätkö olekin kauniita?
Mieheni saisivat päihitettyä heidät, ainakin kävelevät -
toinen käsi sidottuina.
Miten niin, Aesop?
He ovat pehmeitä, O.W. Eivät ole koskaan olleet Etelässä.
He sulkevat rivinsä.
He ovat alle kahdeksan kilometrin päässä Grahamista pimeän tultua.
Entä jos he eivät pysähdy?
Jos he eivät leiriydy? Jatkavat vain matkaa ja päihittävät luutnantin?
Herran käsi on mahtava.
15. tammikuuta. Ranskalaisilta meni kolme päivää tajuta -
että he jahtasivat yksikätistä tiedustelijaa ja yhtä luopioapassia.
Silloin Potts ja Riago päättelivät meidän olevan turvassa -
ja päättivät eksyttää heidät ja etsiä meidät.
Me lepäsimme ja paransimme haavojamme.
Hei! Minä hukun!
- Tule tänne. - Kylvin jo.
Vesi on sopivaa.
- Ensimmäinen parranajo, Tim? - Jep.
- Ehkä sinua pitäisi sanoa Ryaniksi. - Jep.
Odotamme hra Pottsia, Kersantti Gomezia -
ja kapinallisten kapteenia tiedusteluretkeltä.
Pelkäämme, että ranskalaiset ovat kostaneet kylälle.
Ajattelen vain Lindaa ja rukoilen hänen puolestaan.
- Mitä tapahtui? - Ihan kuin linnun kuolema.
- Entä nainen? - En tiedä, Amos.
Jos he hirttivät hänet, he laskivat hänet alas.
He saavat apassit näyttämään pyhäkoululaisilta.
Ei pidä koskaan aliarvioida eurooppalaista sivistystä.
- Eikä merkkiäkään Charribasta? - Älä huoli.
Hän haluaa pitkittää sitä.
Hän haluaa jättää jälkeensä tarinoita sinusta, joita kerrotaan -
hänen kansansa nuotioiden ympärillä tuhansien vuosien ajan.
Paranimme ja meistä oli tulossa taas erikoisjoukko.
Kova ja varovainen, innokas taistelemaan -
kunnes tapahtui se, mitä majuri eniten inhosi.
Herra! Karkuri.
O.W.Hadley on karannut viime yönä.
Hevonen on kateissa, ruokaa ja ammuksia on varastettu.
Hra Potts, mene Riagon kanssa etsimään häntä.
Haluan hänet takaisin.
Se ei ole minun tehtäväni.
En sopinut metsästäväni koti-ikävästä kärsiviä solttupoikia.
Hän on minun.
Hyvä on, Kersantti, etsi hänet.
Anteeksi -
mutta mitä Hadleylle tapahtuu, kun hänet saadaan kiinni?
Mitä?
Olisi onnemme, jos hän tappaisi Hadleyn.
Mutta hän ei tapa, ja majuri tappaa.
Ei, hra Potts -
majuri ei tapa.
Kahden päivän päästä kersantti Gomez palasi Hadleyn kanssa.
Hän löysi myös naislääkärin ja lapsia ja Lindan.
He olivat paenneet kylästä.
Majuri ei tuhlannut aikaa ja kuulusteli Hadleya paosta.
Pojat, haluan teidän tietävän, millaista seuraa meillä on ollut.
Hän ampui minuun kylmästi reiän.
Ja hän olisi jättänyt minut valumaan kuiviin -
ellei tämä nainen olisi ollut mukana ja sitonut jalkaani.
Tiedätte, etten ole karkuri.
Menin vain kylään heilastelemaan señoritan kanssa ja tervehtimään kyläläisiä.
Aioin palata. Ihan totta.
Tiedätte, että pysyn aina lähellä isoveljeäni.
- Eikö niin, Arthur? - Totta.
Ethän anna sukulaisesi joutua ammutuksi karkurina?
Teethän jotain asialle?
Kersantti, en halua katsoa häneen ylöspäin.
Kapteeni.
Tunnet minut.
Olen lähtenyt ennenkin.
Mutta olen aina palannut, enkö olekin?
Löit minua siitä hyvästä ja ansaitsin sen.
Muttet koskaan tappanut minua.
Ethän anna minua sinilakille -
vain koska mieleni teki naista?
Hän on suloinen, kapteeni.
Kaunis ja kohtelias, oikea lady. Totta vie.
Ja ruoka oli hänen perheelleen.
Muistatko hänet, kapteeni?
Tanssin hänen kanssaan ja esittelin hänet sinulle. Muistathan hänet?
Muistan.
Kersantti Chillum, sanoisitko, että leirissä tiedettiin yleisesti, että -
kylä oli poltettu ja sen asukkaat hajaantuneet?
Tiedän sen, mutta -
ajattelin, että odotan siellä kunnes he tulevat takaisin.
- Luutnantti! - Niin, herra.
Paljonko ruokaa ja ammuksia oli otettu?
Tarpeeksi kolmelle miehelle viikoksi, herra.
Unohda säännöt.
Tämän osaston miehet vaaransivat elämänsä täydennysten takia.
Olet saattanut unohtaa, mutta niin teki hänkin.
Sotamies -
sinut ammutaan.
Hadley!
Majuri, anna hänet meille. Minä hoidan hänet.
En anna sinun tappaa häntä.
Olit sotilas. Kuuletko mitä sanot?
Sanon vaan, että jos tapat pojan, se on alku eikä loppu.
Olet pehmennyt, Ben.
Ennen olit kiveä, nyt murenet kuin vanha liitu.
Luutnantti, valitse summittaisesti ampujat.
- Älä ota mukaan Etelän miehiä. - Kyllä, herra.
Sanoin, että palvelemme ja niin me teemme!
Mutta vain, kunnes saamme kiinni apassit.
Sitten, majuri -
minä tapan sinut.
Niinkö, Ben?
Kyllä.
Kyllä, Amos.
Annatko heidän ampua minut, kapteeni?
Minun on pakko.
Sinun olisi pitänyt muistaa, että palvelet majuria etkä minua.
Olen pahoillani.
Se siitä, pojat-
pannaan töpinäksi ja hoidetaan homma alta pois.
Hitto, tee mitä täytyy -
mutta kirottu olkoon sielusi ja Jumala siunatkoon Robert E. Leetä.
Olemme jakautunut erityisjoukko-osasto ja pelkään, ettei mikään saa kuilua umpeen.
Jopa jotkut omistamme ovat katkeria majurille.
Mutta hän kantaa komennon taakan, enkä ole oikea mies tuomitsemaan häntä.
En ole yksi sotilaistasi.
En kestänyt olla miesten kanssa, kaiken sen vihan keskellä.
- Saanko kävellä kanssasi? - Etkö pelkää tiikeriä?
Oletko näillä vuorilla vaeltava tiikeri?
En pelkää.
- Täällä on ihanaa. - Enkö pilaa tunnelmaa?
Et.
Se mitä tänään tapahtui, oli kauheaa.
Meistä kaikista kuoli jotain sen pojan mukana.
Mutta ehkä eniten sinusta.
Miksi olet kanssani?
Olen nähnyt liian paljon kuolemaa -
ja halusin epätoivoisesti tuntea eläväni -
meidän molempien elävän.
Sinua vaivaa paljon se, mitä miehet ajattelevat sinusta, eikö niin?
Minua kiinnostaa se, miten he taistelevat, ei se, mitä he ajattelevat minusta.
Miksi taisteleminen on niin tärkeää?
Elämässä on muutakin.
Miehet ymmärtävät taistelemista. Ehkäpä jopa tarvitsevat sitä joskus.
Totuus on, että se on helppoa.
Unohtaa huolensa, vastuunsa -
antaa vain jonkun käskeä, mitä tehdä.
Mutta kenelle vastaat?
Eikö sinun pidä piileskellä, jos menet Durangoon?
Se on vaikeaa, muttei mahdotonta.
Oletko koskaan ajatellut asumista Yhdysvalloissa?
En, majuri.
Ota se pois.
En voi. Se on liian syvällä. Liian lähellä valtimoa.
Sinut pitää viedä lääkäriin Durangoon.
Jään tänne.
Hae minulle viskiä ja kääreitä. Mene.
Kersantti, hae majurille paarit.
Saat vapaata.
Korkea aikakin.
Itse asiassa sinun pitäisi jättää sotiminen tykkänään.
Jouduit ansaan joella. Väijytykseen kuin aliluutnantti.
Aiheutit pojan kuoleman ja olet hajaannuttanut oman osastosi.
Ja miten selität sen, että olet oman vartiolinjasi ulkopuolella?
Yritätkö helpottaa huonoa omaatuntoasi naisen käsivarsilla?
Naisen, jolla on melko epäilyttävä maine, jos saan sanoa.
Mitä hittoa oikein teet täällä, Amos?
Durangossa on paljon ranskalaisia sotilaita.
Emme näytä lippua.
- En puhu kieltä. - Mutta ymmärrät.
Majuri.
Se on lähellä, todella lähellä.
Jos ajattelet jalan Katkaisemista, niin älä.
Yritän vain saada verenvuodon loppumaan.
Vaikka iso osa taitaa olla alkoholia.
Sinun pitäisi pystyä kävelemään viikossa ja ratsastamaan 12 päivässä.
Kävelen kahdessa ja ratsastan kolmessa.
Hra Potts, voit palata kersantti Gomezin kanssa leiriin.
Pääsen joelle omin avuin.
Ja sieltä pystyn seuraamaan jälkiänne.
Paras, että pysyt pois kaduilta, Amos.
Et ole kovin vakuuttava meksikolainen.
Ei, ei kannata.
He tietävät minusta, ranskalaiset.
Odottavat että pakenen, ja johdatan heidät leiriin.
Ranskalaiset ystävämme odottavat yhä.
Toitko tequilan?
Pyysin juotavaa. Tässä ei ole tarpeeksi edes kulaukseen.
Ei.
Totta, se paranee päivä päivältä.
Pystyn kohta tanssimaan.
Etkö usko?
Näytän sinulle. Tule.
Neiti Covington, saanko luvan seuraavaan tanssiin?
Odota vain.
Tämä armeija ei tanssi -
ei marssi, ei taistele.
Paitsi tällä viimeisellä taistelutantereella.
Menemme juarista-kapinallisten luo Guaymasiin.
Tulin tänne varmistamaan, että olet yhä elossa.
Olen elossa.
Kyllä, huomaan sen.
Sinun pitäisi olla varovainen.
Ranskalainen poliisi epäilee jo tätä paikkaa.
Odota.
Jos pääsen joskus pois täältä...
Sota ei kestä ikuisesti.
Kyllä sinulle, majuri.
Ei, sota ei kestä ikuisesti.
"Herätkää! Sillä aamuyön syliin -
"On heittänyt kiven joka saa tähdet lentoon"
- Mitä sinä täällä teet? - Tulin pelastamaan sinut.
Etsimme sinua koko yön.
- Miksi? - Jotta voin itse tappaa sinut.
Käy järkeen.
Kappas, siellä menee vahtikoiramme.
Lähdetäänkö, majuri?
Juon, Ben. Tiesitkö?
Se on menestykseni salaisuus. Minä juon.
Mutta en juo tarpeeksi.
Miksi sinä etjuo, luutnantti Tyreen?
Etkö koskaan mieti, kuka olet?
Olen ollut jo kolme eri miestä.
Siinä on tarpeeksi yhdelle elämälle.
- Irlantilainen siirtolainen... - Erotettu Yhdysvaltain upseeri.
Ja Etelävaltojen lainsuojaton.
- En pidä kenestäkään heistä. - Mikä yhteensattuma.
Häivy.
Minulla on määräykset, luonteellesi sopivat.
Minun pitää viedä sinut takaovesta.
- Lopeta se. - Vartio. Me lähdemme nyt.
Jättäkää minut rauhaan.
Komppania!
Kersantti Gomez.
Majuri.
Tulta!
Luutnantti Grahamista tulee kenraali, ennen kuin hän on 30.
Ala tulla!
- Ala tulla! - Luojan tähden, anna minun olla.
Mikä ettei, majuri.
Et ole tappamisen arvoinen.
Kunnes apassit otetaan kiinni tai tuhotaan.
30. tammikuuta. Luulimme menettäneemme kolme sotilasta Durangossa -
mutta kaksi palasi aamulla, ja meistä tuli taas erikois-osasto.
- Luutnantti Graham! - Niin, herra.
Kun lähdin, jätin selkeät ohjeet. Et noudattanut niitä.
En, herra. Jätit minulle määräysvallan.
Siitä lähtien minä annoin käskyt.
Niin teit. Ota sikari.
Liikkeelle, luutnantti.
Pakenimme ranskalaisia seuratessamme apasseja -
mutta aika kävi vähiin.
Ranskalaisten vartiot tihenivät, emmekä me päässeet lähemmäs Charribaa.
- Kuinka kauan sitten? - Neljä, viisi tuntia.
Charriban mukaan tulee tehdä sovinto kristityn Jumalamme kanssa -
Koska olemme liittymässä Hänen seuraansa.
Taisimme loukata häntä joella enemmän kuin luulimme.
Ainakin nyt hänen on lopetettava se.
Toistaiseksi hän on kiertänyt länteen päin.
Joskus viikon, parin päästä hän hyökkää kimppuumme kanjonissa -
tai joen keskellä yöllä tai aamunkoitteessa.
Milloin lopetamme taistelemisen hänen ehdoillaan?
Juuri nyt.
Tästä eteenpäin juoksemme kohti kotia häntä koipien välissä -
- suoraan Rio Grandelle. - Annammeko Charriban paeta?
Sanotaan niin, että annamme hänelle yhtäläiset mahdollisuudet.
Mutta sen on näytettävä hyvältä.
Ensin kierros oikeaan ja sitten joelle. Mutta meidän on lähdettävä.
Jos emme lähde, hän odottaa meitä siellä, niin kuin nytkin.
- Mistä tiedämme? - Emme tiedäkään, kunnes niin käy.
Hevosille, luutnantti, lähdetään.
- Leikkaa hänet alas, Sam. - Leikkaa itse, majuri.
Hän on ansainnut sen.
23. maaliskuuta. Tänään opimme, että Riago oli ollut oikea soturi.
Kadun katkerasti epäilyksiäni, kuten varmasti majurikin.
18. huhtikuuta. Pakenimme apasseja ja ranskalaisia -
ja sitten kiersimme ja suuntasimme kohti jokea ja kotia.
Miehet olivat vihaisia, haluten jatkaa takaa-ajoa.
Ja yhtäkkiä tajusimme, ettemme paenneet mitään.
Juoksimme kohti etsintämme loppua.
Joki on reilun kilometrin päässä.
Tämä on viimeinen mahdollisuutesi, majuri.
Se on yhtä hyvä paikka kuin mikä tahansa siihen mitä aiot.
Jos lähetät vartiomiehet tarpeeksi kauas -
apassit ehkä jättävät heidät rauhaan.
Mutta mitä tapahtuukin, älkää tulittako ennen kuin teitä kohtaan hyökätään.
Muista määräykset ja toivo.
Onnea matkaan, hra Potts.
Kenet nyt lähetät vastaani?
Tulta.
Hän näyttää niin pieneltä.
Hän oli tarpeeksi iso.
Nytkö, majuri -
vai joen toisella puolella Teksasissa?
Nyt käy hyvin, Ben.
Jos te pojat haluatte tapella, täältä pesee.
Tulkaa ylös katsomaan.
Olimme unohtaneet ranskalaiset, mutta he eivät olleet unohtaneet meitä.
Missä voimme ylittää joen Teksasiin?
Ainoa matala kohta on tässä, seuraava puolen päivän marssin päässä.
Kokoa joukot, luutnantti, palaamme kotiin.
- Kersantti Gomez! - Herra?
- Kokoa joukot, lähdemme nyt! - Selvä, herra.
Onnittelut, majuri.
Näyttää siltä kuin olisit vihdoin löytänyt oikean sodan.
- Kersantti Gomez. - Herra?
Jalkauta ja levitä miehesi -
ja valmistaudu ratsuväen hyökkäykseen edestä.
Eivät he hyökkää. Miksi hyökkäisivät?
Pitämällä asemansa he pitävät meidät tässä toisille.
- Meidän on mentävä kohti. - Sitten kun olen valmis.
- Luutnantti Graham. - Herra?
- Laita tykit valmiiksi. - Kyllä, herra.
- Valmis, herra. - Simon.
Ota esiin ammukset -
valmistaudumme kohtaamaan Euroopan ylpeyden.
Kyllä, herra.
- No, Ben? - Tarvitsen viisi miestä ratsailla.
Hyökkään sivustaan, kun olet murtanut hyökkäyksen.
- Selvä. - Selvä.
Luutnantti, näytä lippu.
- Lipunkantaja! - Herra?
Näytä lippu.
- Kersantti Chillum. - Herra!
Leikkaa sytytin 460 metrille. Korotuskulma 20 -
- 28 astetta. - Valmis, herra!
Laitetaan show käyntiin, luutnantti.
Reilu kilometri, ehkä vähemmän.
He ovat tulossa.
- Kersantti Gomez. - Herra?
- Tulita kun kuulet torven. - Kyllä, herra.
Komppania, hyökkää!
Jos kukaan teistä gringoista ampuu ennen merkkiä -
vannon, että tapan teidät.
Merkistäni, hevoset. Toistan, pelkät hevoset.
Miehet ratsaille.
Menkää jonoon jyrkänteen juurelle.
Toinen aalto tulee, Ben. Olemme valmiit.
Kokoontukaa ympärilleni!
Majuri, nähdään Teksasissa.
Totta hitossa nähdään. Torvenpuhaltaja!
Dundee!
Kaikki paikalla ja laskettu, herra.
Käskyt, herra.
Lähtekää parijonossa.
Parijonossa.
- Sotamies Ryan! - Herra.
- Soita jotakin, poika. - Kyllä, herra.
Eteenpäin, mars!
19. huhtikuuta 1865.
Ranskalaisia vastaan käydyn lyhyen mutta raskaan taistelun jälkeen -
ylitimme Rio Granden ja palasimme Yhdysvaltoihin.
Pidennetty versio